Czier+Orsolya

A **szövegszerkesztés** azt a folyamat, amelynek során egy [|szöveg] [|tartalmát] illetve megjelenési formáját módosítjuk. A folyamat egy része automatizálható, mert gépi utasításokkal leírható. A [|szövegszerkesztő] vagy [|dokumentumszerkesztő] [|program] ezt elektronikus [|számítógép] felhasználásával végzi. A számítógépes szövegszerkesztők lehetővé teszik szöveg bevitelét, rögzítését, betöltését, szerkezeti tagolásának kialakítását. Segítik a szerkesztendő szövegben való navigálást, keresést, cserét. Általában támogatják [|képek] és egyéb objektumok szövegbe illesztését, illetve rajzok, táblázatok elkészítését is.

A szerkesztő programok kezelőfelülete
A [|szövegszerkesztő] vagy [|dokumentumszerkesztő] [|program] indítása után a [|monitoron] a program képernyője lesz látható, mely alapvetően három területre oszlik:


 * A **Menüsor** a program kezelésére vonatkozó információkat jeleníti meg menük formájában. A menü a programmal végezhető műveletek választéklistája, mely többnyire parancsokat tartalmaz. Ezeket a menüket kilistázhatjuk, és választhatunk az egyes menüpontok, a parancsok között. Sok funkcióval rendelkező program esetén a menüt több, külön lehívható szakaszokra, almenükre bontják a program készítői. Egyes menüpontok nem végeznek műveleteket a szövegen, hanem – mint egy kapcsolóval – a program működésének valamely tulajdonsága állítható be velük. Vannak olyan menüpontok is, amelyek aktivizálásuk után egy újabb ablakot nyitnak a képernyőn, amelyben be kell állítanunk bizonyos, a parancs működéséhez szükséges paramétereket, jellemzőket. Ezt az ablakot párbeszéd ablaknak nevezzük. Ezekben szöveges vagy numerikus adatokat, és bizonyos állapotokat jelző és beállító kapcsolókat találunk, melyeknek módosíthatjuk értékét, állapotát. A párbeszéd ablakból kétféle módon léphetünk ki: A beállításokat az „OK” gombbal hagyhatjuk jóvá. A Cancel (Mégsem) gomb választása esetén nem hajtódnak végre a beállítások.
 * **Szerkesztési terület**, amely a képernyőnek azon – nagyobbik – része, amelyre a szöveget gépelhetjük, betölthetjük, átalakíthatjuk, azaz ahol dolgozhatunk a szövegen.
 * **Állapotsor**, ahol a [|kurzor] állapotával, és a szerkesztendő szöveggel kapcsolatos egyéb információkat találunk.

Szövegbevitel
A [|számítógép] [|memóriájába] szerkesztő program segítségével bevisszük a szöveget, amit a képernyőn rögtön láthatunk. Később a feldolgozás és szerkesztés során a kívánt formára hozhatjuk, menthetjük és kinyomtathatjuk.

A szöveg bevitele többféle módon történhet:


 * Begépeljük a szöveget [|billentyűzettel]
 * Egy régebben bevitt szöveget töltünk be háttértárról szerkesztésre
 * A szöveget papírról, lapolvasó ([|szkenner]) segítségével visszük be
 * A szöveget elektronikus formában, számítógép hálózaton keresztül kapjuk

A két utóbbi esetben a szöveg először háttértárra kerül, majd onnan töltődik be a programba. A szövegbevitelhez tartozik a kész szöveg javítása, átírása is.

Különféle [|nyelvek] nem [|latin betűs] írása esetén eltérő betűkészletet vagy [|beviteli módot] kell használnunk.

Az „Enter” billentyű használata
A bekezdés végét jelöljük vele. Alkalmas még üres sorok készítésére, illetve a bekezdés bármely sorát kettéválaszthatjuk segítségével.

Írásjelek, különleges karakterek
Az írásjeleket általában a tőlük balra eső szöveghez csatoljuk, utánuk mindig szóközt teszünk. A zárójelek és idézőjelek szorosan körülveszik a bennük lévő szöveget, ezért szóközt csak a nyitó jel előtt és a bezáró jel után tehetünk. A [|gondolatjellel] a mondatban tett közbevetést választjuk el mondat többi részétől. A gondolatjel előtt és után mindig szóközt teszünk. Az [|ikerszavak] a [|kötőjellel] szorosan összekapcsolódnak, például „kívül-belül”. Olyan összetett szavak felsorolásánál, amelyeknél asz elő vagy utótag azonos, az elhagyott tagot kötőjellel pótoljuk. A kötőjelet összeírjuk a hozzátartozó szóval, és a szóközt úgy alkalmazzuk, mintha az elhagyott elő- vagy utótagot kiírtuk volna: gép- és gyorsíró, bortermelő- és értékesítő szövetkezet.

Karakter formázás
A karakterek méretét, alakját, jellegét és a sorban lévő többi betűhöz viszonyított helyét formázással lehet meghatározni. [|Fontnak] nevezzük a betűk méretét, alakját, vastagságát, azaz megjelenésének leírását. A betűk méretét tipográfiai pontban határozzuk meg. Egy [|inch] (25,4 mm) 72 ponttal egyenlő. Ennek megfelelően egy pont 0,376 mm. A betűk alakját a font típusa írja le. A nyomtatók egyrészt saját fontkészletekkel rendelkeznek, mellyel karakteres üzemmódban tudnak nyomtatni. Ezeket **raszterfontoknak** nevezzük. Másrészt grafikus üzemmódban tetszőleges fontkészlettel tudnak nyomtatni. Ekkor az egyes betűk alakjának geometriai információit tároljuk. Ez **vektorfontnak** nevezzük. A [|TrueType] fontok is ilyenek.

Egy adott fontnak különböző változatai vannak: dőlt (kurzív), vastag (félkövér), aláhúzott, duplán aláhúzott, áthúzott, kiskapitális, kapitális, felső index, alsó index. A változatok kombinálhatók.